Parthenays kom på order av mig. Det var jag som bjöd in dem.
De tog den där vägen medvetna om att de var kungens gäster...
...och därmed garanterades kungens beskydd!
Om ett kungligt barn inte är säkert på kronans marker-
-vad har alla andra för chans?
En attack på mina vägar är en attack mot mig.
Jag tänker inte sova förrän deras mördare står framför mig.
Jag ska betyga min vördnad. Var är de?
-Ni blöder, Ers Majestät! -Mer än du anar.
Vart ska du? Belägringen har brutits.
-Vi har vunnit striden. -Till ett pris.
Vår läger ligger häråt.
Jag lovade vår mamma att föra honom hem.
En kall tinktur av äggula, rosenolja-
-och terpentin för att åstadkomma dränage.
Varför inte bara sy ihop det?
Det gör vi på slagfältet. Men jag är ingen skräddare.
-Får jag fråga varför skadan uppstod? -En jaktolycka.
Det är med glädje vi konstaterar-
-att kungens trupper besegrat spanjorerna.
Belägringen har nu nått Cambrai.
Äntligen goda nyheter.
Den mest utmärkande av alla hjältar är Hans Majestäts egen bror-
-prins Filip, hertigen av Orléans-
-som uppvisat stor tapperhet...
Det räcker, för tillfället.
-En sann, beständig hjälte... -Det räcker, sa jag!
Visa mig Françoise.
Han blödde, men inte hon.
Jag tror att han sköts med pistol och hon med musköt.
De som skjuts med musköt blöder inte lika kraftigt.
Varför inte?
Det ligger i sårens natur. De blir helt enkelt större...
Då borde de blöda mer.
I högsta grad, Ers Majestät...
Det min far menar är att musköten sargar området runt såret.
Den skapar mycket större ingångssår men river samtidigt upp huden-
-varvid blodflödet stryps.
Jag förstår. Tack, Masson.
-Och Charlotte? -Charlotte?
De hade två barn. Charlotte är min guddotter.
-Leta reda på Fabien! -Omedelbart.
Kan ni hjälpa mig?
Nej.
Jag är ledsen.
Men du är inte ensam.
Jag såg änglar.
Ni kom in så berusad i går att ni tömde blåsan i mitt kök.
Så se detta som en återbetalning.
-Var är min andel? -Jag har den här.
Räcker det, eller önskar ni mer?
Ni mördar en adlig familj på vägen och kommer sen hit?
-Hon kände igen min röst. -Hur är det ens möjligt?
Jag kunde inte ta risken.
Ni ville ha kaos, nu har ni det.
-Ni slaktade dem alla på plats! -Inte riktigt.
En ung flicka lyckades fly. Hon sprang in i skogen.
-Och ni följde inte efter henne? -Vi kunde inte stanna kvar.
Åk tillbaka och avsluta det!
Ers nåd, adligt blod har flutit på vägen till Versailles.
Vilka skulle följa Parthenays exempel?
Kungen tröttnar snart på projektet och återvänder till Paris.
Då får vi vårt Frankrike tillbaka.
Han tecknar bara när han är upprörd.
-Vilka andra är försenade? -Sammanlagt fjorton familjer.
De väntar på garantier för sin säkerhet.
Så i söder stannar där de är, i öster är de ynkryggar och i norr...
Utan Kassel har vi inget samarbete norrifrån.
Han utövar stort inflytande...
-Ett skenbart inflytande! -Det är lika farligt.
Varför känns vi omringade trots att vi har belägrat Cambrai?
Monsieur Marchal är här.
Ni har svikit mig, monsieur Marchal. Liksom ni har svikit Parthenays.
Era patruller skulle ha skyddat dem.
Istället sänder deras död signalen att det är farligt att resa hit.
Er framtida närvaro vid hovet kräver fullständig absolution.
Leta reda på de ansvariga.
Får jag tala, Ers Majestät?
-Jag tror att en adelsman gjorde det. -Hur kan ni veta det?
Muskötskottet som dödade henne avfyrades från hästrygg.
Ingångsvinkeln vittnar om att hästen var hög.
Det är nästan omöjligt för en otränad ryttare.
Bara en adelsman, en stallmästare eller en kavallerist klarar det.
Men våra män är vid fronten vilket förklarar mina misstankar.
Vem det än är, hitta dem. Jag vill se deras ansikten.
-Sophie, hör på! -Vad har jag gjort?
Se inte sådana pojkar i ögonen! Du har bara ögon för kungen.
Även om jag lyckas gifta bort dig är hovets män blott en klivsten.
Sådana som han är som dammskummet som du kliver över! Förstått?
Jag tror inte att du berättar allt.
Du är fortfarande ung. Det kan du vara säker på.
Säg det.
Er plan var ogenomtänkt och illa utförd.
En styrka om 200 man hade säkrat vägen.
-Tagna varifrån? Alla är vid fronten! -Där har ni ert problem.
Mitt? Det är ett problem för oss alla och ett hot mot kungen.
-Eller så är det en lösning... -En lösning?
Jag vet inte, men de här männen kommer att slå till igen.
Om hovet vet att hon är död kan de ta itu med sorgen.
De tror redan att hon dog med dem.
Familjen Parthenay mördades på vägen. Alla pratar om det.
Hennes kropp hittades aldrig.
Bara tre personer vet om det här.
Du, jag och mannen som försökte döda henne.
Han vet att han missade sitt mål-
-vilket kan få honom att begå ett misstag.
Ursäkta mig, Ers Majestät. Ingen skada skedd.
-Mår ni dåligt? -Nej.
Jag är bara orolig för detta krig.
Vi går mot en strålande seger.
Ni strålar redan, Ers Majestät. Om jag får vara så fräck.
Det får ni, madam.
Ta hand om er.
Hans majestät!
Lissette bad sin man att inte komma. Och vem kan klandra henne?
Med kungens nya lagar måste de hitta en sponsor.
Jag hörde att de inte kan hitta adelsbrevet.
De drabbades av en översvämning för ett par år sen...
-Det finns säkert en lösning. -Det återstår att se, inte sant?
Inte alla beviljas kredit hos Chevalier.
Den kredit han ger mig är det jag har.
När kassakistan är tom kan nog er dotter ge en viss säkerhet.
Skönhet öppnar många dörrar.
Ni om någon vet det, madam.
Och skönhet utan espri är bara fåfänga.
Det där var ovänligt, mor.
Har du inte lärt dig något alls?
Här går man inte in i salar utan ut på marknadsplatser-
-där transaktioner ger kontakter, kontakter ger kredit-
-och kredit ger makt, som betyder allt.
Se på madam de Montespan! Var uppmärksamheten en slump?
-Ogillar du inte henne? -Inte så högt!
Jag såg kungen ge henne en djup, dröjande blick i dag.
Fundera på vad det kan vara värt.
Vad har det med oss att göra?
-Vi har våra papper och adelsbrev. -Inte än!
Vad kan hända med ett papper på vägen från Pau?
Fråga Parthenays.
När hon hade rosetten i håret, inte sant?
-Ja, på picknicken. Midsommar. -Jag var så arg på dig!
-Hon valde mig, men drömde om dig. -För att göra mig svartsjuk!
Och hon lyckades!
Tack, min vän. Jag behövde det här.
Vi borde fira henne i kväll. Och varje kväll efter det.
Jag ska knyta en rosett på första vackra kvinna jag ser.
-Vem är det där? -Henne rör du inte.
Så synd.
-Jag vill erbjuda dig en befattning. -Svaret är ja, vilken?
Stallen är färdiga. Vi behöver en ny jaktmästare.
-Jag har en perfekt kandidat. -Jag hoppades det.
-Det vore mig ett nöje. -Ge mig hans namn.
Jag behöver honom här medan du åker till fronten.
Nu när kriget fortsätter är jag orolig för min bror.
Jag vill att du åker till fronten och ser till att inget händer honom.
Jag tror att jag förstår.
Vi har känt varandra länge nu.
Jag gör som du vill.
Det är Rohan som jag minns honom!
-Olyckan klär er väldigt väl! -Vad vill ni?
Har ni läst tidningen? Er make gör en lysande insats.
-Det är till kungens ära. -Inte vad jag ser.
Varsågod, ta min och läs den när ni trånar efter er make.
Vilken lycka när han återvänder.
Angélique, knyter du en till rosett?
Angélique, det här tillhör dig.
En husa hittade det i er byrålåda och tog det av misstag.
Mitt halsband!
-Sa ni att det är ert? -Ja, det är mig väldigt kärt.
Jag trodde att det hade försvunnit. Angélique?
Husan trodde att det var ditt.
-Vad gör hennes halsband i ditt rum? -Det var inte i mitt rum.
-Jag sa precis att det var det. -Vad gjorde det där?
Madam, jag har absolut inte tagit ert halsband.
Hon är en tjuv, madam! Så mycket står klart.
Jag tvivlar på att ni har för vana att anlita tjuvar i hushållet?
Än har inte sista ordet yttrats.
Jag vill försonas med Gud.
Ett kloster nära Marly tar emot mig.
-Jag ber er, låt mig åka. -Har jag inte givit dig allt?
Jag såg mig som en god människa som levde i Guds nåd.
Gåvorna han gav mig, oss båda...
Nu vet jag inte längre var jag hör hemma.
-Jag önskar bara tjäna Gud. -Jag älskar din fromhet.
Jag älskar din rena själ.
Och jag vill ge mig av innan ni tröttnar på mig.
Jag ser det redan.
Jag är snart som död för er. Och jag ser vem som kommer efter.
Jag vill inte uppleva det.
-Gud vill se oss tillsammans. -Ers Majestät, jag ber er!
Inte som min kung, utan som far till mina barn-
-och barnet som ännu inte fötts. Låt mig försonas.
Och om jag döms att brinna i evighet? Tänk om det är för sent?
Kusin, du verkar upprymd!
Ja, hur kan jag inte vara det med alla gåvor och sådan skönhet?
På tal om det, så såg Henriettas följeslagare något dystra ut-
-så jag skapade en öppning för min favoritfröken.
-Hos Henrietta? -Jag gillar inte din ton.
Varför skulle Sophie gå dit-
-när madam de Montespans anseende växer dagligen?
Jag har redan fattat mitt beslut. Och det är jag som bestämmer här.
När blir tjänsten ledig?
Snart. En av hennes jungfrur sägs ha en ovana att snatta.
Det är hög tid att du lär dig föra dina så kallade fötter.
Dansen är en koordinerad form av konversation.
Med regler och begränsningar. Precis som klänningen du bär.
-Tycker ni om den? -Märks det inte?
Jag har aldrig frågat dig men är du fortfarande orörd?
Orörd?
Har dina fingrar varit nyfikna?
Jag vet inte vad ni pratar om.
Det gör du snart nog.
Minns ni Saint-Germain, när vi fick stenar att studsa mot vattnet?
Jag sa till alla att din sten skulle studsa fem gånger.
Ni skrattade åt att jag var så säker.
Men så kastade du stenen...
Och det blev som ni sa.
-Fem gånger. -Mitt turnummer.
Jag vill göra det här varje kväll så jag vet att ni skyddar mig.
Skyddar jag dig inte redan?
Vad Chevalier beträffar tror jag inte att någon kan göra det.
Han har gjort min Angélique illa.
Räcker det inte att jag skyddar dig? Ska jag även skydda dina jungfrur?
Han hittade på en hemsk historia.
-Och nu är ni besviken. -Du är observant.
Françoise Parthenay stod er väldigt nära, jag vet.
Jag var till och med svartsjuk på henne ett kort tag.
Jag åker till fronten, till säkerhet.
-Och du följer med mig. -Varför?
Vill du hellre vara någon annanstans?
-En ny dag gryr. -Så god natt!
Adjö.
Jag är lite tidig till lektionen.
Säg inte ett ord.
Herregud!
-Var tyst! -Jag är rik!
Ni är lätt att hitta eftersom ni ständigt är otrogen.
Från och med nu gör ni som jag säger.
Om ni vägrar att lyda oss dör ni.
Gör som vi säger så blir er älskare kung och makten er.
Framtiden tillhör er så länge ni gör som vi säger.
Vi hör av oss.
Mamma?
-Lägg dig igen. -Vad gör du?
Skriver brev.
Sov, mitt barn.
Munken från Pérignon kom med mer vin.
Och jag är fortfarande hungrig.
-Gör ni mig sällskap? -Det finns alltid rum för en till.
Jag befaller er, med anledning av er goda aptit, madam.
Ers Majestät, ni känner inte mig eller vidden av mina behov.
En sak vet jag. Ni är fortfarande hungrig.
-Hur många har ni tagit er? -Jag vet inte.
Så vad spelar en till för roll?
-Det är svårt att säga. -Varför då?
Till sist blir det väl ändå bara en siffra i mängden?
Det beror på siffran.
Ni fick mitt meddelande.
Jag har bett för ert förlorade barn varje dag, Ers Majestät.
Det var vänligt av er. Hämta en stol.
För barnet ni bär på.
Det är varmt, ta av sjalen. Ta av den.
Det jag sa till er var hänsynslöst. Mina känslor var grumlade.
Jag vill att vi är vänner.
Inte för att jag inte är kränkt över de stunder ni tagit från oss-
-utan för att jag känner något i er.
Jag känner smärtan ni bär på.
Ja.
Min oro gäller inte er...
...utan det oskyldiga liv ni bär på.
-Jag har för avsikt att gå i kloster. -Älskar ni kungen?
-Jag älskar Gud. -Det är inget svar.
Jag älskar även kungen. Men det har ett för högt pris.
-Vad har ni gjort mot er själv? -Kommer Gud att förlåta mig?
-Goda nyheter för Frankrike. -Löste ni problemet?
Det finns gott om folk på vägarna med frågor.
Jag ger dem helst inga svar.
Kungen gör anspråk på Spanien som ersättning för utebliven hemgift.
Ett svepskäl, men för honom är seger mer än landvinning.
Det är självkänsla, makt. Han måste stoppas.
Bara ett par dagar till så är vägarna våra.
-Är ni redo att arbeta? -Jag står till er tjänst.
Vi tillåts inte driva företag så jag sköter dem via ombud.
Jag kontrollerar trettio företag.
Min närmaste man har en bror på en kunglig depå i Paris.
Han berättade om en leverans på väg till Versailles-
-som de kommer att försvara till siste man.
Ni väckte mig från de döda. Jag offrar mitt liv för er.
Bra! För som jag förstår det är den här lasten värd att dö för.
Jag önskar tala med kungen.
Har ni problem med hörseln?
Kungen får inte bli störd. Han sitter i privata överläggningar.
Med vem då?
Habsburgarna har försökt att hålla sig utanför ert krig-
-men spanjorerna blev otåliga. De vill få oss att ingripa.
Ni har ärftliga anspråk. Vi har lagliga anspråk.
Vi behöver inte slåss om priset. Även om vissa skulle tjäna på krig.
Meningarna går isär. Men om vi kan få till stånd ett förbund...
Så kunde prins Auersperg till sist få sin kardinalsmössa.
Låt oss etablera ett hemligt fördrag mellan Frankrike och Habsburgarna-
-som delar upp territoriet om den spanske kungen dör.
Ers Majestät, ert ansikte...
Kalla på läkare, omedelbart! Hör du inte vad jag säger?!
-Jag hämtar Masson. -Inte den läkaren. Den andra.
Så är vi överens?
Jag tror det.
Låt ingen komma in.
Följ med mig, omedelbart! Inte ni, hon.
Din fars röra. Stoppa det!
Är du snäll.
Det måste sys, med varm nål och tråd.
-Det kommer att göra ont. -Bra.
Ni kan gå.
Jag ska skänka dig ära. Det lovar jag.
Vi är långt innanför fiendens linjer. Detta är farligt.
-Jag lovade er bror... -Lovade vad då?
Att jag skulle skydda er.
Vilken överraskning att finna er här.
Jag ville prata med er. Där de andra inte hör.
Låt höra.
Det Chevalier gjorde mot Angélique... Han känner ingen skam.
Han är bara sig själv. Jag har en ny jungfru nu.
-Den nya, mademoiselle Clermont. -Sophie.
Jag har en plan som skulle utkräva hämnd på Chevalier.
-Nej. Tack, Athenaïs. -Varför inte?
Jag vet redan vad ni är ute efter. Och jag kan inte hjälpa er.
Nu förstår jag inte vad ni menar.
Tänk efter. Ni kommer nog på det.
Jag antar det.
För henne till familjen.
-Var hittade ni henne? -I skogen nära Chaville.
-Var är hon nu? -Begraven, med familjen.
-Utan predikan? Utan värdighet? -Det kan väcka uppmärksamhet.
Vad vore så fel med det?
Ni höll mitt hopp vid liv men krossade mitt hjärta igen.
Varför gömde ni henne från mig?
Ni har beväpnat mig, Ers Majestät. Inte bara med vapen, även med val.
Jag valde att skydda sanningen-
-som är att Charlotte Parthenay inte dog på vägen med familjen.
Den här vetskapen ger oss något som mördarna inte har. Visshet.
De kommer att begå ett misstag.
Led hon?
Väldigt mycket.
Jag hoppas att det inte varade för länge.
Hon hade svåra smärtor under lång tid.
Ni har inte det minsta intresse av att ställa er in, inte sant?
Jag bryr mig bara om att skydda ert liv.
Även er ärlighet är ett vapen, monsieur Marchal.
Om ni säger det, Ers Majestät,
Nej, jag ber er!
-Det är er tur, Montcourt. -Nej, jag ber er!
-Men er känner jag. -Ni kände mig.
Adelsmän gräver inte. Jag har en bättre idé.
Vi är omringade av konspiratörer-
-av kritiker, vildmark och faror.
Vi måste bryta belägringen. Vi måste attackera.
-Samla en styrka för vägarna. -Den är samlad.
Se till att de klär sig uniformt. Och att deras närvaro märks.
Övervaka vägarna. Och kontakta de adelsmän som trotsar mig.
Jag vill förstå deras oro. Och de ska förstå våra syften.
Deras kung går ut i krig.
Far!
Jag gör soppa till middag. Selleri, morötter, potatis, salt.
-Väldigt enkelt. -Far, låt mig...
Sätt dig! Vila.
Du har arbetat hela dagen.
-Du säger inte det du tänker. -Tänker du håna din far?
-Jag vet inte vad du pratar om. -Var har du varit?
Det får jag inte säga.
Tystnaden talar i ditt ställe.
Mitt arbete är kanske förenklat men min egen dotter?
Det är klart att han vill förstöra mitt rykte.
-Det är i spillror! -Det är orört!
-Du är avundsjuk, far. -Jag är rädd!
Jag är rädd för din skull.
Här kan man inte lita på människor. Det är en bedräglig härva av lögner.
De må utnyttja och stöta bort mig-
-men så länge jag ännu lever låter jag dem inte göra så mot dig.
Kungen har sina favoriter. Men en dag tröttnar han på dem-
-och så syns de inte längre till.
Monsieur Fabien!
-Madam, vad gör ni här? -Jag är så rädd.
Kriget, natten... Följer ni mig till min lägenhet?
-Nyheten måste ha varit en chock? -Nyheten?
-Om era vänner? -Vilka vänner?
Parthenays. De bodde väl nära er familj i Pau?
Jag kände dem, ja. En tragedi.
Jag kan knappt tänka på det.
Vi kunde kanske ses igen i trädgården och prata om gladare saker.
Det skulle jag gärna vilja.
Välsigna mig, Fader. Jag har syndat.
För vad söker ni försoning?
De dödliga synderna avundsjuka och vrede.
Kom ihåg, Ers Majestät, att vissa överträdelser är nödvändiga...
Tilltala mig inte så! I denna stund är jag en enkel människa inför Gud.
Jag skickade min egen bror i krig.
Hur ska jag göra botgöring?
Botfärdigheten har många former.
Det går att gottgöra begångna synder genom att praktisera dess motsatser.
Avundsjuka finner sin motsats i välvilja och godhet.
Vrede finner sin motsats i tålamod.
Vi är i krig. Vrede har sin funktion och vänlighet saknar plats.
Ers Majestät!
Bravo, han såg på er.
-Ni har nog fel, madam. -Ni är upprörd.
Jag når honom inte. Jag känner mig som en mjölsäck.
-Kan ni hjälpa mig? -Med vad?
Jag är tråkig, och ni är kvick.
När han är tillbaka kan ni kanske prata med honom?
Är han på gott humör har jag kanske en chans.
Jag kan alltid försöka.
Farväl, Ers Majestät!
-Saknar du England? -Jag saknar er.
Livets sommar var blomstrande-
-men nu drar nätterna in. Och i det växande mörkret-
-måste vi påminna oss själva om att livet är mer än kärlek.
Och äktenskapet mer än en plikt.
Min plan är väldigt enkel. Här!
Om vi flyttade fram vår linje till den här dalen...
...så kan vårt kavalleri rida in österifrån och sluta cirkeln.
-Då har de ingenstans att ta vägen. -Kungen!
-Broder! En underbar nyhet! -Ja, kriget är över.
Fredsförhandlingarna inleds i dag i Tournoi.
Men vi har kämpat för denna stund. Många män dog på vägen.
Vi behåller våra ställningar.
Om en, kanske två dagar kommer striderna att upphöra.
Till vilken nytta?
Vi kan vinna, bror! Här i dag.
-Oddsen är emot oss. -Vi har förlorat för mycket!
Jag önskar tala med min bror!
I enrum.
-Jag kom för att ta med dig hem. -Och jag kom för att strida.
Det här eldupphöret, kommer det att tillkännages vid din återkomst?
Länge leve kung Ludvig som drog i krig och skapade fred!
Våra spioner rapporterar att det finns ett pris på ditt huvud.
Spanjorerna har skickat ut en division legosoldater.
De vill använda dig mot mig! Jag tänker inte ta risken.
Det handlar om gröten.
Minns du? Jag minns inte var vi var. I Saint-Germain, antar jag.
Jag kastade gröt på mig vid frukostbordet.
Jag kastade tillbaka. Och snart var det fullt bråk.
Du hällde en skål över mitt huvud och snart pissade vi på varandra.
Det var du som började.
Du kastade gröten. Men vem fick skulden?
Du pissade på din bror. Men jag pissade på kungen.
-Du följer med mig. -Utan mig kan de dö!
Det här är sista striden! Det ska inte bli det sista du gör.
På slagfältet finns inga kungar. Inga adelsmän eller bönder.
Varje man är jämlik.
I morgon har jag mer gemensamt med fienden än med min bror!
Henrietta! Var är min hustru?
Jag avundas dig.
För mig finns bara ensamhet vars like du aldrig känt.
I morgon är jag med mina bröder.
-De har för avsikt att döda dig. -Om så är fallet...
...får jag ta på mig något festligt. Så att de känner igen mig.
Jag har saknat dig, älskling.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com